"Förlåt för det jag gjorde. Det var min mor som drev mig till det."
Tappa den aldrig. Vakta den med ditt liv.
Ursäkta mig. Jag skulle använda våld om det var nödvändigt.
Jag känner er, så det var nödvändigt.
-Hej, Woolsey. -Er kusin vill träffa er.
Är du säker?
-Då måste det vara viktigt. -Ni får tyvärr lov att köra.
-Bättre än att dö, antar jag. -Oss emellan - än går ni inte säker.
-Är jag sen? -Snart så. Vi har bokat bord.
-Jag är på väg. -Då ses vi snart.
Är far framme?
Nu kommer de.
Hejsan, kusin. Hur är det?
Bra, tills en man jag känt i snart 20 år riktade en pistol mot mig.
-Det var inte personligt. -Jag tog det så.
Ta det som ni vill.
Ursäkta min brutala inbjudan. Jag kunde inte riskera att du nekade.
Vad vill du?
Hela familjen är bekymrad. Saker och ting går inte som de ska.
-Du har åkt långt för ingenting. -Det gör jag aldrig.
Ge oss nyckeln, annars hittar vi den själva. Vi är trötta på att vänta.
Tror du att jag har spelat krocket? Vissa av oss tänker efter före.
Ingen vill höra dina ursäkter längre.
Vi vill ha svar. Vi vill se att nåt händer.
Mitt svar är nej, förresten. Meddela familjen det.
Det framgår nog ändå. Om jag säger det dödar de mig.
Det har du nog rätt i, Woolsey. Ledsen, det är inte personligt.
-Jag vet, men jag tar det så. -Ta det som du vill.
Att du inte sa nåt? Pratar ni om nåt annat än jobbet?
Jo då. Om att vi förlorade 80 dollar på Blazers-matchen förra veckan.
Sa han vad hon hette?
Nej. Det här var ju ditt förslag. Sa han inget till dig?
Det var han som föreslog middagen. Och nej, han sa inget.
Att han inte ens sa nåt om alla pengar han förlorade. Män...
Tjenare. Nick, du minns väl Adalind?
Kul att ses igen.
-Och det här är Juliette. -Trevligt att träffas.
Jag fixar bord.
Hank sa att du är veterinär. Jag har en katt, en egyptisk mau.
-De är inte så vanliga. -Kanske för att de är farliga.
De härstammar ju från vilda katter. Jag har bara behandlat en sån katt.
-De har ett skarabéformat märke här. -Har de ett litet märke under tungan?
-Jag har aldrig tittat. -Konstig fråga.
Bordet är klart. Ska vi ha lite kul då?
-Jag hade nästan gett upp. -Jag blev fördröjd.
-Allt väl? -Hur så?
-Du luktar våld. -Har du problem med det?
Nej.
Jag började med brottmålsjuridik, men då umgås man ju med brottslingar.
Så jag bytte till avtalsrätt. De brottslingarna klär sig bättre.
Och betalar bättre.
Ni måste ha haft det jobbigt. Jag antar att ni fick nyanställa.
-Ja, det var en svår förlust. -Förlust? Jag känner mig utanför.
-Två av advokaterna mördades. -Nick sa nåt om det. Jag beklagar.
-Du var upprörd. -Det är jag fortfarande.
Förlåt. Det är kontoret - jag måste svara.
-Beställer du en drink till? -Självklart. Jag behöver en själv.
-Hon verkar trevlig. -Ja, och hon är så äkta.
Växte upp med morföräldrarna, bekostade sina egna studier.
-Det låter för bra för att vara sant. -Jag bekostade också studierna själv.
Kan jag också få en drink till? Jag måste på herrarnas.
Förlåt, Nick är lite avig i dag. Ni har nog jobbat för mycket.
-Hur länge har ni träffats? -Inte så länge.
Det är jättekonstigt.
En dag vaknade jag upp och kunde inte sluta tänka på henne.
Jag vet hur det är.
Jag kan göra det mellan tre och fem i morgon. Säg till när ni...
-Vad tusan sysslar du med? -Blir kär. Är det olagligt?
Håll dig undan från honom.
Hörde du det?
Det kanske är precis som det ser ut?
Nej, inte en chans. Du är en lögnare.
För att jag inte säger allt? Vis av erfarenhet, antar jag.
-Jag låter det inte ske. -Försök att hindra mig.
Ska jag skrika?
Vi fick ett larm. Två döda kroppar.
-Bra. Jag kör hem Juliette först. -Du, vad är det med dig?
Det är mellan mig och Juliette, och jag vill inte prata om det nu.
Okej, jag fattar. Jag håller ställningarna tills du kommer.
Om Adalind gör det här så är min skuld betald.
Och om hon inte gör det?
Jag skämtade bara.
-Men jag är besviken. -Varför det?
Du var roligare förr.
Jag kan fortfarande vara rätt rolig.
Men just nu står för mycket på spel. Se till att allt går som det ska.
Tur att du vände dig till ett proffs.
Adalind kan vara egensinnig.
Inga misstag nu.
Och kanske lite mindre "spegel, spegel..."
Aj, det kändes.
-Vad händer när du hittar nyckeln? -De som har hjälpt oss belönas.
De andra glömmer vi bort.
Två kroppar. Två vapen, en Mercedes.
-Du åt ditt cerat. -Nej.
-Jo. -Varför skulle jag göra det?
Den äldre mannen är en britt - Thomas Woolsey.
-Och Anton Krug, en schweizare. -Båda två är beväpnade...
...så de kan ju ha skjutit varandra. Men det är inte mitt jobb att avgöra.
-Nå? -Jag kom just.
Adalind, menar jag.
Jag tror inte att det kommer att fungera.
Vad snackar du om? Jag tänker inte utnyttja att vi räddade hennes liv.
-Hon kanske utnyttjar dig. -Det funkar för mig.
Hank.
Vi är snutar. Vi måste hålla visär sånt här.
Men livet är kort. Lär känna henne - du kanske gillar henne.
En mobiltelefon! Hämta en påse.
-Nåt nytt om dubbelmordet? -Nej.
Två utlänningar som beslöt sig för att skjuta varandra i Portland.
Bilen hyrdes av Anton Krug, men nycklarna låg i Woolseys ficka.
Så de kände antagligen varandra.
Enligt flygbolaget anlände de tillsammans i dag.
Och de använde antagligen samma bil.
Såvida inte nån körde en annan bil.
-En tredje person? Har du bevis? -Inte ännu.
Kanske ett affärsgräl. Har de kopplingar här?
Vi hittade en mobiltelefon. Den ramlade nog ur Antons ficka.
-Har ni kollat den? -Den verkar ha gått sönder.
-Labbet kan kolla upp den. -Bra. Håll mig informerad.
Mina herrar... Och ni två med.
Väntar på skratt. Ingenting.
Enligt flygbolagets uppgifter, som jag gick igenom på toaletten-
-så deklarerade offren sina pistoler när de checkade in i Zürich.
Så jag tror...att pistolerna kände varandra.
Väntar på skratt. Knackar på imaginär mikrofon. "Är den på?"
Är det så sent? Jag är helt slut, och sur för den missade middagen.
-Lugn, jag tar hand om telefonen. -Tack.
Vi ses mañana.
-Mår du bra? -Ja.
Fast jag har haft lite ont i magen.
Du kanske har ätit nåt?
Nej, jag har ätit rätt sunt. Fast jag har gått upp lite.
Nick?
Jag tror att jag svimmar.
Tillkalla sjukvårdare!
Sjukvårdare!
Det ordnar sig.
-Mamma! -Jag släppte in mig själv.
-Tur att jag inte slet halsen av dig. -Som om du hade kunnat det.
-Du har visst en ny pojkvän. -Äsch, det är bara arbete.
-Självklart. Kommissarien? -Ja.
-Då måste allt gå som smort. -Det gör det, mamma.
-Du älskar honom fortfarande. -Vad spelar det för roll?
Jag har lärt dig väl.
En sak till. Min nya pojkvän är Grimmens partner.
-Det handlar inte bara om partnern. -Nej, om att få tag på nyckeln.
Du satsar visst fullt ut.
Jag vet bara att det här kommer att bli otrevligt.
Ingen fara, sånt är du ju bra på.
Det är han.
Vad hade du väntat dig? Svara.
Le lite - det hörs på rösten.
Adalind, förlåt att vi rusade iväg, vi hade ett dubbelmord.
Det vill du inte höra om. Jag tänkte höra om jag kunde komma förbi?
-Det vore jättetrevligt, Hank. -Härligt.
Men min mamma är här, och vi har inte setts på länge. En annan gång?
Visst. Jag förstår.
Jag gillar Juliette. Jag hoppas att vi kan avsluta middagen nån gång.
-Jag med. Jag ringer i morgon. -Gör det. Hej då.
Det kan vara "pica", en ätstörning där man stoppar i sig oätliga saker.
Jord, mynt och andra små föremål.
Tarmarna var blockerade, men det hade inte gått hål på magsäcken.
Det här hittade vi.
-Åt han allt det där? -Nu vet du varför han mådde illa.
-Varför gjorde han det? -Ni har ett väldigt stressigt jobb.
Han borde kunna åka hem i morgon, men han behöver hjälp.
Du borde ha dödat henne när du hade chansen.
Varna honom för henne.
Jag har försökt, men han lyssnar inte.
Och hur säger man till nån att han dejtar en häxa?
Nej, det är inte lätt.
Men man dejtar inte en hexenbiest bara för lite skoj-
-och man ska akta sig för att göra slut.
-Har hon gjort nåt med honom? -Ja, för fan. Det är så de gör.
Nån tog en tugga av fel äpple.
En klassisk häxbrygd. Karisma, magi, hokus pokus - kalla det vad du vill.
De har brygder som kan röra om rätt rejält i hjärnan.
Det förklarar saken.
Rosalee kan sånt här. Jag kan ringa henne. Fast hon sover nog nu.
Ring!
Nån sorts trolldryck. Annars blir man inte kär i en hexenbiest.
-De är inte särskilt älskvärda. -Fast hon är rätt snygg.
Om man gillar såna där övertydligt snygga tjejer, vilket jag inte gör.
-Vem är hon? -Adalind Schade.
-När hände det här? -För ett par veckor sen.
Ungefär när Freddy dödades.
Jag ska kolla om hon har varit här. Fortsätt leta, ni.
-Hur många Zaubertrank finns det? -Betyder det trolldryck?
Vore det inte lättare att säga "trolldryck"? Gör det, då.
Det betyder mycket mer. "Det är som om vore det magi. En magisk dryck!"
Jag har nåt här. En inköpslista från dagen då min bror dog.
Djävulshjärta, röda genitalier, ljus vinäger.
Tre ingredienser till ett riktigt farligt recept.
Hur farligt?
Från riktigt kär till riktigt död.
Den hexenbiest som försökte döda din moster är ute efter din partner.
-Hur botar vi det? -Jag vet inte om det går.
Det beror på hur långt förhållandet har kommit. För långt, så är han...
-Rökt? -Vi måste göra nåt.
Det kan finnas ett motgift. Jag måste ta reda på vilken Zaubertrank det är.
-Vad letar jag efter? -Ett recept med de ingredienserna.
Det är tusentals recept.
-Minns du polisen som förgiftades? -Han med bölderna? Ja, för tusan.
Det var som när nån dricker en trolldryck avsedd för nån annan.
-Och skulle det vara Hank? -Det låter vettigt. Eller hur?
Finns det nåt vettigt med en Zaubertrank?
-Kärleken är svårfunnen. -Snacka om.
-Hur länge måste jag ha dem på mig? -En halvtimme varje kväll.
-Det gör ont. -Vill man vara fin får man lida pin.
Du borde vara van vid det här laget.
-Det är dags. -Nu?
Ja, nu.
Han vill sätta igång.
Den här kriminalassistenten har tur.
Du blir den vackraste kvinnan han har sett.
God morgon. Du glömde lämna in telefonen. Jag gjorde det i morse.
Förlåt. Wu tuppade av.
-Hur mår han? -Bättre. Och du?
Inget vidare.
-Varför det? -Blommor.
-Ursäkta? -Jag borde ha skickat blommor.
När vi var tvungna att åka i går kväll borde jag ha skickat blommor.
-Förstår du inte vad som händer? -Det är hon.
Läget, raring?
-Tja... -Vad är det?
-Jag saknar dig. -Jag saknar dig med.
-Vill du komma hem till mig i kväll? -Gärna. Vad ska jag ta med mig?
-Bara dig själv. Är din partner där? -Ja, han sitter här.
-Hälsa. -Hon hälsar.
Ge mig luren.
-Adalind, hur står det till? -Bara bra, Nick. Och själv?
-Vad blir det för middag i kväll? -Det är en överraskning.
Och vad har du gjort med min partner? Han är som förtrollad.
Det är din överraskning.
Hit med telefonen.
-Vi ses i kväll. -Jag längtar.
Bravo.
Du är...otroligt mäktig.
-Middag är väl ett bra tecken? -Det beror på vad hon lagar.
Hör på här, Hank. Du vill nog inte höra det här...
Mobilen är trasig, men jag ville komma hit med den personligen.
-Varför det? -Den är tom.
Simkortet är helt nytt och oanvänt.
Telefonen är ju inte ny.
Det gamla kortet kanske var trasigt. Det var allt.
Gammal telefon, nytt simkort, och inga kontakter över huvud taget.
-Tycker du också att det verkar lurt? -Ja.
-Nåt stämmer inte. -Men jag kan gottgöra henne.
Jag ger henne blommor i kväll.
Två dussin, röda.
Jag har hittat det.
-Jag har hittat det! Monroe! -Var är jag?
"La mort pour l’amour”.
Döden för kärleken.
-Har du tid? -Ja.
Dubbelmordet stämmer inte.
-Har du hittat nåt? -Nej, men det är för perfekt.
Mobilen hade ett helt nytt simkort. Inte ett enda samtal på det.
Konstigt. Vad tror du om det?
Det är bara en känsla, men jag tror att det var en tredje person där.
Han körde en egen bil och sköt båda två.
Han avfyrade Antons pistol för att få krutrester på hans hand.
Han bytte ut simkortet i Antons telefon.
För att vi inte skulle kunna koppla Anton till denna tredje person.
Hur hittar vi honom?
Jag jobbar på det, och det känns som om jag närmar mig.
Nick, du är duktig, och det är en bra teori-
-men offrens familjer är på väg hit för att hämta kropparna.
De hade mäktiga, politiska kopplingar-
-och familjerna tänker inte låta oss blanda oss i.
-Även om mördaren slipper undan? -Ja, men ibland står helhetsbilden...
...utom vår kontroll.
-Burkhardt. -Jag är med Rosalee.
Om Hank har tagit det vi tror så står han snart vid pärleporten.
Ingredienserna ingår i ett recept som är avsett att göra nån besatt.
En sån där Zaubertrank vi snackade om.
Den skapar en besatthet som blir så intensiv-
-att kroppen till slut kollapsar.
-Det förklarar det som hände med... -Wu.
Symptomen tyder på att han fick i sig en Zaubertrank avsedd för Hank.
Jag tror att han fick i sig det här.
-Du botade väl Wu? -Bara hans symptom.
Kan det förklara att han äter mynt och knappar?
-Dessvärre, ja. -Hur stoppar vi det?
-Det finns ett motgift. -Kan det bota Hank?
Ja, det borde det göra. Jag har alla ingredienser. Jag ska bara mixa dem.
Sätt igång.
Titta! Så användbart.
-Hur ger vi honom det? -Med en nez-soufflez.
Man för in spetsarna i näsan och trycker på bälgen.
Jag känner inte Hank så bra-
-men hur ska vi få honom att göra det här?
Vi ser om det fungerar först.
Wu, det är Nick!
-Nick, är det du? -Ja, öppna!
Jag äter middag.
-Vad äter du? -Fiber.
Herregud! Bär honom till soffan! Bara vi inte kommer för sent.
Håll fast honom.
Bak med huvudet.
-Är det där normalt? -Jag hoppas det.
-Hur länge varar det här? -Jag vet inte.
Hur vet vi om han är botad?
Var kom ni ifrån? Drömmer jag?
Varför är jag halvnaken?
Det här är lite pinsamt. Ursäkta mig.
-Det fungerade nog. -Och snabbt gick det.
Dags att ge det till Hank.
-Läget, Nick? -Var är du?
Liken får vänta. Jag är hos Adalind.
-Jag måste prata med dig. -I morgon.
Jag har stora planer för kvällen. Klart slut för mig.
-Var är han? -Hos Adalind.
Tänk om de håller på med...ni vet? Det kan bli pinsamt.
Hank är en sak, men man bör inte reta upp en hexenbiest.
-Jag ska ta henne. -Visst, visst.
Men hur ska du förklara den döda kroppen?
Och vad ska Hank tro när du skjuter kvinnan han är kär i?
-Har du några bättre idéer? -Låt mig tänka lite. Nej.
Det är Nick!
För sent?
-Han lever. -Varför är han medvetslös?
Herregud! Hon ändrade på receptet.
-Motgiftet är verkningslöst nu. -Det fungerade ju på Wu.
-Han hade inte sex med henne. -Det ställer visst alltid till det.
-Hank, vakna! -Det kommer inte att fungera.
Han ligger i en mental koma. Hans hjärna är liksom låst.
-Det måste gå att fixa. -Ja, om hon använde sitt eget blod.
Man häver effekten genom att döda den hexenbiest vars blod han fått i sig.
Gärna det.
-Jag ville bjuda hem dig på dessert. -Jag är redan där.
Då har du hittat Hank. Han sover väl fortfarande sött?
-Var är du? -Så här gör vi.
Hank är död i morgon om jag inte får nyckeln din moster gav dig.
Ta med den till Bremen-ruinerna omgående.
Jag har inte tid att vänta hela natten.
Det är enkelt, Nick. Nyckeln eller Hank?
-Forest Park. -Du kan inte döda henne.
Din partner vaknar inte om du skjuter henne.
Man kan bara bryta hennes grepp om Hank med blodet från en Grimm.
Ditt blod.
Du har väl nyckeln med dig?
-Hank har inte lång tid kvar. -Tyvärr.
-Jag trodde att han betydde nåt. -Det gör han.
Du tror mig inte.
Synd. Då kommer han att dö.
-Hur förklarar du hans död? -Hans hjärta gav upp. Sånt händer.
Vi ses på begravningen. Jag lovar att gråta.
Det är dags att göra upp.
Med våld.
Han måste vara hos henne nu. Eller hur?
-Jag borde ha följt med. -Nej, han måste göra det ensam.
-Hur vet vi när det är över? -Om Hank vaknar är hon död.
Och om han inte vaknar?
Jag borde följt med.
Vad har du gjort?
Du dödade mig.
-Du ser inte död ut. -Jag är ingenting nu.
Jag har inga krafter. Du tog allt från mig.
Jag är som alla andra nu.
Jag har ingenting.
-Burkhardt. -Du är väl okej?
-Ja. -Hank med, men vi har ett problem.
Han undrar vad vi gör här, så...
...vad ska jag säga?
Vad hände?
Herregud, han fick dig! Hur fick han i dig sitt blod?
Jag bet honom.
Det var inte...
-Vi behövde den där nyckeln. -Jag gjorde det inte för oss.
Utan för...
För dig.
-Du förlorade mer än en nyckel. -Grimmen visste.
-Hur? -Han är smartare än du.
Och han har visat sig vara värdefull. Jag underskattade honom.
-Mitt misstag var att lita på... -En amatör.
Jag hade höga förhoppningar på dig.
-Vad tänker ni göra med mig? -Vad mer finns det kvar att göra?
Du är värdelös nu.
Bara ännu en vacker flicka.
Översättning: Mattias R. Andersson Broadcast Text International